Det var ingen vanlig olycka. Det stals sprängmedel och tändhattar också.
Vi vet inte riktigt, men det var minst en låda dynamit.
Lauga sa att hon såg urdarmånen.
–Har du påbörjat utredningen? –Nej...
–Det är jag som leder den. –Jag vet.
–Det finns ingen förklaring. –Det finns alltid en förklaring.
De var lediga över helgen. Vi vet inte vad Snorri gjorde där.
–Det var sabotage, punkt slut. –Du kan betala stora skulder...
Skulle jag utsätta min son för livsfara för pengars skull?!
Jag har inget emot Snorri. Det är pappan som är en idiot.
Han skyller olyckan på mig, för att få mig i konkurs.
–Var höll du hus? Jag ringde och ringde. –Jag har tappat den jävla mobilen.
Han hade borrat i berget. Det kan ha lossnat efter hand.
Det är ändå konstigt att det hände när ingen jobbade.
–Una... –Kände du Snorri?
Du vet var dynamiten finns och du kan läsa hur man gör på nätet.
Una!
–Mamma blev ledsen av fotot. –Där är din mamma och Snorri.
–Men vem är det? –Det är morbror Oddur.
Mammas bror. Han råkade ut för en liknande olycka.
Det måste ha blivit spänt mellan Snorri och Lárus.
Hon är Veigars dotter – Anna. Hon är Snorris halvsyster.
Men hon där... Hon var här.
–Är du säker på det? –Ja, jag mötte henne i hissen.
–Vart ska ni åka? –Vi...? Jag ska bara åka hem.
Jag har fått veta att det var Anna som köpte simkortet.
Jag tycker vi griper Lárus snarast, då kan vi prata med Anna samtidigt.
Lárus, du får följa med till stationen.
–Vi tror att du orsakade Snorris död. –Struntprat!
Är inte pojken med dig?
–Vem? –Han som var med dig häromdan.
Han med Arsenaltröja.
Menar du att småfolket orsakade både olyckan och Snorris död?
Inte alls, men småfolket varnar oss.
Marken är en levande varelse som försvarar sig när vi attackerar den.
Småfolket vet men kan inget göra.
HAMMAREN
Förövaren slog henne på vänster sida så att hon föll...
Hon slog huvudet i byrån, blev medvetslös och hamnade här.
Inga tecken på strid. Bara ett slag.
Hallå?
Okej, tack ska du ha.
Dóra har vaknat till.
Då pratar vi med henne senare i dag.
Se här. Det är från gynekologmottagningen.
Det är från samma dag som var markerad i almanackan.
–Abort...? –Jag kollar upp det.
Helgi.
–Inga, har du tid ett ögonblick? –Jag kan inget säga just nu.
Guðjón Magnússon ska ju ta över utredningen...
Stämmer det att sprängmedlet hade gömts undan på Holt?
När jag kom hem hade Veigar förstört Snorris rum.
–Sen försvann han rasande. –Jag kommer.
Vänta! Han är inte ensam.
Jag vill ha en interimsrapport i morgon bitti klockan åtta. Sen tar jag över.
–Kära Inga... –Stämmer det att Guðjón ska ta över?
–Du vet att vi saknar folk... –Det hade varit rakare att sparka mig.
–Du överreagerar. Guðjón är erfaren... –Du borde ha pratat med mig.
Nu fick jag höra det av en reporter.
Sluta. Det här är bara en stressreaktion.
–Guðjón är din chef. –Det här är inte klokt.
–Och Helgi? –Han fortsätter med dig och Guðjón.
Vad tänker ni göra med Lárus? Vi kan inte hålla honom för evigt.
Jag måste bara få hans alibi bekräftat av Halldóra.
Ju förr desto bättre.
Jag kan inte svara. Lämna ett meddelande.
Orri, klockan är tio nu...
Var är du?
–Hej, gumman. –Hej, pappa. Du kommer väl i kväll?
–När var det? –Klockan åtta.
–Det blir svårt. –Så säger du jämt.
Jag vet, men jag jobbar. Blir det en uppvisning till?
–Jag ska försöka komma. –Strunta i det.
–Jag kommer om jag kan. –Okej.
–Hej då, gumman. –Hej då.
–Jag gör ingen anmälan. –Vem är det du skyddar?
Vem gav sig på dig?
Dóra, du kan ha viktig information om vad som hände olycksnatten.
Du vill väl att vi ska ta reda på vad som hände Snorri?
Klart jag vill.
Lárus sa att han var hos dig. Stämmer det?
Ja.
Det funkar aldrig med karlar för mig.
Lyckligtvis är allt bra med barnet.
–Vem är pappan? Är det Lárus? –Nej.
–Då måste det vara Snorri. –Ja.
–Träffade du honom den natten? –Nej.
Men han ringde flera gånger och lämnade meddelanden.
Sen kom han och knackade på, men jag öppnade inte.
Lárus var där och allt var en enda röra.
Om jag hade öppnat, kanske det här aldrig hade hänt.
–Visste Snorri att Lárus var hos dig? –Jag vet inte. Kanske.
–Han lämnade meddelanden? –Jag lyssnade av några.
Men jag orkade inte höra mer.
Han ville nog prata om barnet. Vi hade pratat om det, fram och tillbaka.
Han ville att jag skulle göra abort. Det var fruktansvärt.
Lárus betydde ingenting.
–Så du besökte Snorri på sjukhuset? –Ja.
Den natten lämnade han en sak utanför min dörr – en halv medaljong.
Han hade velat ge den till mig, men jag ville inte ta emot den.
Jag ville lämna tillbaka den.
Så du hängde den om hans hals samma kväll som han dog.
Varför sa du inte det?
Jag vet inte.
Varför genomförde du inte aborten?
Jag åkte till sjukhuset...
...men jag kunde bara inte göra det.
Hur ska jag...? Jag vet inte hur jag ska klara det.
Det där är väl Oddur som dog i en traktorolycka?
Ja... En underbar kille. Ungarna älskade honom.
De hälsade på honom i flera månader efter olyckan, trots att han låg i koma.
–Kan jag få låna fotot? –Ja.
Det här kom i går. Gunnar på Holt yrkar på att våra tillgångar beslagtas.
Han har tagit över skuldbrevet för lånet ni tog när ni köpte marken.
Så om vi inte betalar, och det kan vi först när Veigar har gjort klart jobbet–
–så tar Gunnar marken, och Hammarberget.
Och som markägare kan han stoppa verket.
Efter en tid.
Man kan förstå att Veigar blev upprörd.
Han blir som förbytt när han dricker.
Slår han dig?
Han är en bra människa.
Hallå! Det här är Freyr...
Hej, det är Inga. Jag står här med Halldóras telefonsvarare.
Några meddelanden har blivit raderade, men jag behöver lyssna på dem.
Jag tänkte att du kunde hjälpa mig.
Ring mig. Hej då.
Halldóra?
Förlåt mig...
Jag trodde att jag hade dödat dig.
Det var inte meningen...
Jag tappade kontrollen. Jag var full och...
Jag hade inte tänkt slå dig.
Du kommer förstås att anmäla mig, och jag erkänner allt.
Vad pågår här?
Vad gör du här? Var är Halldóra?
Hej. Det här är rena soppan.
Veigar köpte marken av Lauga genom att ta ett lån.
Sen köpte Gunnar skuldbrevet, och nu hotar han att försätta Veigar i konkurs.
Det var Veigar som slog Dóra.
Han var full och galen.
Hon tänker inte anmäla honom. Jag vet inte varför.
–Hur länge har du vetat om det? –Om Dóra?
Jag träffade Guðjón hos polismästaren. Han tar över utredningen från i morgon.
Han säger säkert att allt bara är en serie olyckshändelser–
–och jag framstår som en idiot.
En reporter visste det före mig, Freyr också.
–Men du säger att du inget visste? –Jag lovar, jag hade ingen aning.
Här är en man i grå rock.
Han har en skada i huvudet.
Men det var inte den han dog av.
Vrede... Han säger att alla som bor vid Hammarberget är arga.
Kan han inte säga vad de vill?
Han säger att marken håller på att skadas allvarligt.
Det måste få ett slut.
Hammarberget måste lämnas i fred.
Annars vet man inte vad som kan hända.
Här är en liten pojke också.
Han är orolig för sin pappa.
Det är mycket ljus runt pojken. Namnet börjar på R...
Reynir...Rúnar!
Han har en röd fotbollströja som han tycker mycket om.
Pappa är ledsen...
Pappa ska inte vara ledsen. Han säger att allt är bra.
Jag har aldrig sett folk lyssna så noga. Vi kanske skulle be honom jobba åt oss.
Är allt som det ska?
Han hette Rúnar Már – min son.
Han gick alltid i en röd fotbollströja, en Arsenaltröja.
Han hade den på sig jämt.
När han var sju...
Jag visste att olyckan hänt innan... Jag var på plats före ambulansen.
Bara efter några minuter...
Han låg på gatan.
Han såg ingenting. Han såg inga bilar, bara sin kompis på andra sidan gatan.
Han såg aldrig bilen komma...
Jag sprang fram till honom och tog honom i min famn.
Jag strök honom över kinden och han tittade på mig...
Och jag tittade honom i ögonen...
Han tittade på mig och sa...
Han sa "förlåt".
Det var allt han sa.
Som om han hade gjort nåt fel, som om han hade gjort mig nåt.
–Hej, Helgi. Ragnar, polismästare. –Hej.
–Du har gjort ett bra jobb. –Tack.
Vi måste ha ett möte med Inga.
–Vi hörs sen. –Okej.
Ja, kära Inga, vi har pratat med Guðjón...
Bygge stoppat av medium
Vad hände? Åkte de utan att säga nåt?
–Ska ingen berätta vad de sa? –Nej.
Nej...?
–Vad sa han? –Det har du inte med att göra.
Vad är det som sker?
–Avbryta utredningen? –Var glad att du bara hjälpte flickan.
–Det här är hennes soppa. –Vilken soppa?
Marín sa att hon yrade om kalium.
–Se till att avsluta det snabbt. –Jag ringer dig sen.
Jag säger härmed upp mig från min tjänst...
Fan!
Hej.
Hur är det med dig?
Jag blev tillsagd att ta lite ledigt.
Var det det som hände på mötet?
–Vi har dabbat oss. Vi har ingenting. –Titta på det här.
Se här... Anna, Snorri och Oddur, Annas storebror.
Känner du till honom? Han dog i en traktorolycka som ung.
Men först låg han i koma i två år. Snorri och Anna besökte honom ofta.
Man kan förmoda att Anna aldrig skulle låta Snorri gå samma öde till mötes.
–Skulle det vara barmhärtighetsmord? –Du nämnde ju själv vad Snorri fick...
–Vad heter det? –Kalium.
Jag slår vad om att om vi kollar medicinerna på Annas jobb–
–bara för den sista veckan, så kommer det att saknas kalium.
Nu avslutar vi det här. Guðjón ska inte få ta åt sig äran.
Han ska inte bara få avsluta vårt jobb.
–Du får inte ge upp nu. –Jag känner en tjej som jobbar där.
Kan du ringa henne? Jag pratar med Anna.
Men om hon inte erkänner har vi ingenting.
Är Bryndís där?
Jo, här fattas kalium som inte har redovisats.
Ja, vad tänker du på?
Följ med Jón.
–Vi vet vad Snorri dog av. –Ja, han fick hjärtstopp.
Vi vet att han dog av kaliumchock.
–Har du nåt att säga om det? –Nej.
Det måste ha varit svårt att se sin bror ligga i koma i många månader...
–Tycker du att du är finkänslig nu? –Nej...
Det är fullt förståeligt att man vill förhindra att det sker nåt liknande igen.
Särskilt om man tycker om personen.
Jag hinner inte prata med dig nu. Jag har mycket att göra.
Det saknas kalium på vårdcentralen där du jobbar.
–Va? Är du inte glad att se mig? –Jag är inte så säker på det.
–Ingen bra dag? –Nej, se här.
–Hej. Kan jag hjälpa dig med nåt? –Nej, jag vill prata med Helgi.
–Han är inte här. –Du kan ta det här.
Anna hittade det i Úlfurs rum.
Ett halvskrivet brev och instruktioner för samma sorts sprängmedel som stals.
–Vet du var han är? –Nej.
Han tog Snorris död hårt, men jag har inte sett honom sen du burade in mig.
Om du hade talat sanning, hade jag inte behövt göra det.
Oroa dig inte för pojken. Jag skickar ut räddningstjänsten.
Han är bara tonåring, men han kan ha sprängmedel. Hittar ni honom, ring mig.
Down town, or whatever...
Sluta ringa mig, Úlfur. Jag vill inte prata med dig. Nej, jag vill inte höra.
–Två glas vatten och kaffe? –Ja tack.
Ett nytt meddelande
Jag älskar dig.
RÄDDA HAMMARBERGET!
Hoppa bara in i bilen igen!
–Har ni pratat med honom? –Nej, vi kom för några minuter sen.
Jag pratar med honom. Jag går fram och pratar med honom.
Han lär inte göra nån illa.
–Hör du mig? –Ja.
Stanna där!
–Jag vill bara prata lite med dig. –Kom inte närmare!
Vad gör du?
Rör det inte, för då spränger jag allt!
Jag kommer närmare. Bara för att prata med dig.
–Jag spränger, om du kommer närmare! –Vi ska bara prata som män emellan.
Brevet är till Una. Fråga om henne.
–Hur mår Una? –Håll käften!
–När såg du henne senast? –Jag spränger den jävla stolpen!
Jag kommer inte ner, om de inte stoppar den här skiten!
Vad gör du?
Jag vet nog vad du gör! Uppehåller mig tills insatsstyrkan kommer.
Det kommer ingen, men du och jag måste prata. Jag bestämmer här.
Skit samma – klättra bara ner!
Ditt budskap kommer att vara med på varenda nyhetssändning i kväll.
Du ringde säkert själv så...
–Ja? –Vad gör du?
–Varför ringer du nu? –Vad håller du på med?
–Jag gör bara vad jag måste! –Jag bad dig aldrig om det här.
–Jag gillar dig. –Varför ville du inte prata med mig, då?
Fan också. Jag visste att du ljög.
De gör ingenting. Jag bestämmer här. Du och jag ska bara prata lite.
–Jag har inte begärt assistans. –Men det har jag.
En galning med sprängmedel och vapen är ett fall för insatsstyrkan.
–Han är bara en förvirrad tonåring. –Vi vet att han kan hantera dynamit.
30 meter.
Siktar han på Helgi, så skjut honom.
De har honom på kornet.
Kom bara ihåg att inte rikta vapnet mot mig.
De skjuter dig om du gör det.
–Lägg an! –Lugna dig! Helgi känner pojken.
Försiktigt nu...
Helvete...
Rikta det inte mot mig! Rikta inte geväret mot mig.
–Jag skjuter mig! –Úlfur! Titta på mig, prata med mig.
Prata med mig. Se mig i ögonen! Ska du skjuta skallen av dig inför alla här?
–Försvinn! Jag bryr mig inte längre. –Du sårar bara dem som tycker om dig.
Gör inte så här.
Gör det inte.
Ge mig bara geväret, så ordnar sig allt.
Ge mig geväret. Det ordnar sig.
Han kommer med mig. Är vi inte överens om det?
Fint.
Det är över, killar.
Jag läste på nätet hur man spränger. Det var inte så svårt.
Una berättade var dynamiten fanns.
Jag skulle bara ta den och gå därifrån.
–Men så kom hon... –Inga.
Hon sprang efter mig och ryggsäcken var full med dynamit...
–Är hon okej? –Ja, hon är okej.
Bra. Det var inte meningen att nån skulle komma till skada.
Vad menar du med det?
Jag menar bara... att ingen skulle komma till skada.
Har du nåt mer att berätta?
Vadå?
Snorri...
Jag startade grävmaskinen.
Jag hade tänkt sätta eld på den eller nåt.
Så såg jag att nyckeln satt i den.
Jag la en sten på gaspedalen...
Han försökte rädda den och jag kunde inget göra.
De föll bara ner...
Då ringde du din bror på Snorris mobil.
Men en kvinna svarade, och då la du på.
Sen kom det nån.
Jag har aldrig varit så rädd.
Vi håller honom i en cell.
Det är Helgi.
Nu...?
Okej.
Då säger vi så.
Vi ses vid Hammarberget.
God kväll.
Är allt bra?
Snorri kanske inte är din enda arvinge.
Är Dóra...?
Det är svårt att komma härifrån.
Jag har nåt att berätta, och det är inga goda nyheter.
Lauga dog i natt.
Jag vet att hon inte skulle tycka om ifall du fick höra det på radion.
Tack.
Jag slutade aldrig älska Snorri.
Jag vet att jag gjorde fel, men det var enkelt.
Jag visste direkt att jag skulle göra det.
Kanske blev jag sköterska för att kunna göra det.
Jag bytte bara kanyl och sprutade in kalium.
Tillräckligt...
Du hade rätt.
Snorri och jag...
...lovade varann att inte låta den andra sluta som min bror.
Jag vet att det kan låta fruktansvärt, men jag ångrar det inte.
Jag läste vad läkaren hade skrivit i journalen. Det bekräftade mina farhågor.
Även om han hade vaknat...
...skulle han aldrig ha kunnat leva som han ville.
–Du får följa med mig. –Ja, jag vet.
Det var därför jag kom hit.
Jag skriver klart rapporten hemma och skickar den till dig.
Det står åtminstone mitt namn på den.
Du...
Det som hände mellan oss...
Hej.
–Gick det? –Nej.
Jo då.
Toppen.
–Skulle inte du spela nånstans? –Jo, på en födelsedagsfest.
Jag hörde Guðjón prata i radion om hur han löste fallet på fem minuter.
Du tänker väl inte sluta?
Det var nån som sa det...
–Ska vi lyssna på det? –Ja.
Dóra, det är Snorri. Jag är på dansen nu.
Jag trodde du skulle vara här. Jag vill prata med dig.
Jag står utanför din dörr nu. Vi måste prata. Svara.
Jag har bankat som en galning. Jag vet att du är där. Varför öppnar du inte?
Dóra, det här är löjligt.
Jag har en present till dig, medaljongen du aldrig ville ha.
Jag vill att du ska ha den hur det än blir med oss. Jag lägger den utanför.
Dóra, jag har tänkt mycket på det. Jag tycker att barnet är en gåva.
Förlåt att jag pratade om abort.
Även om du inte vill leva med mig vill jag ändå att du ska föda barnet.
Vi hittar alltid nån lösning...
Det är nåt ljus över Hammarberget! Vad är det?
Det är inget arbetsljus.
Vi kanske ses nån gång.
–Hej, gumman! Det är pappa. –Pappa...!
Jag är på väg in till stan. Jag tänkte att vi kunde...
Översättning: Ylva Hellerud & Jim Wahlgren Svensk Medietext för SVT