Det var ingen vanlig olycka. Det stals sprängmedel och tändhattar också.
Vi vet inte exakt, men minst en låda dynamit.
Lauga sa att hon såg urdarmånen.
–Har du redan startat utredningen? –Nej, jag...
Det är jag som leder den.
–Det finns ingen förklaring. –Det finns alltid en förklaring.
De hade ledigt över helgen. Vi vet inte vad Snorri gjorde där.
–Det var sabotage, punkt slut. –Du kan betala dina skulder...
Skulle jag utsätta min son för livsfara för pengars skull?!
Jag har inget emot Snorri. Det är pappan som är en idiot.
Han skyller olyckan på mig, för han vill få mig i konkurs.
–Var höll du hus? Jag ringde och ringde. –Jag har tappat den jävla mobilen.
–Vad är det? –Grävmaskinisten är död.
Det var nån mer där och stal dynamiten!
Det är en annan sak, men det här avskriver vi som en olyckshändelse.
Arbetet måste komma igång.
Det här halsbandet kanske föll av när de försökte återuppliva honom.
Det är inte hans. Jag har hans här.
–Sa du till nån att Snorri skulle väckas? –Tror ni att nån ville förhindra det?
Vår dyraste häst dog, och min hand blir bara sämre.
–Och sen tar pojken livet av sig! –Säg inte så! Du vet att det inte är sant!
Vad gjorde han annars där mitt i natten?
Halldóra Reynisdóttir? Vi är från polisen.
–Har ni varit ihop länge? –Ett knappt år...men det funkade inte.
Det var en olycka. Min sons minne ska inte kopplas ihop med ett mord!
Har du sett? De där murvlarna bryr sig bara om att skapa rubriker som säljer!
Här är brevet. "Kära Snorri, jag vill säga så mycket."
"Vi fick många fina stunder."
–Una... –Kände du Snorri?
Du vet var dynamiten finns, och du kan ta reda på hur man gör på nätet.
Una...!
LÅT MIG VARA!
Kraftledningen förstör berget och dammen dränker vattenfallet.
Det innebär slutet för all turism i trakten.
–Vi har läget under kontroll. –Under kontroll? Är du helt jävla blind?
–Bilen krossades! –Det var bara en dröm.
HAMMAREN
Om det inte var enorm otur, vet jag inte vad.
Han hade borrat i berget. Det kan ha lossnat efter hand.
Förmodligen, men det är konstigt att det hände när ingen jobbade.
–Om inte nån hjälpte till... –Ingen klarar det för hand.
Stenen vägde flera ton.
–Förlåt att jag slängde på luren. –Ingen fara.
Det känns bara jobbigt när jag inte vet vad du gör.
–Vad säger du? –Så fruktansvärt...
Det blir stängd kista.
–Säg till när vi kan ta in vraket. –Visst.
Jag avslutar vittnesmålen med Freyr. Han hjälper oss i dag.
Hallå?
Vad gör du?
–Fin hund. Är den din? –Nej, jag passar den bara.
Det är bergsprängarens hund.
Han vill bara vara med mig.
Kom!
–Mamma duschar. Hon var så ledsen. –På grund av olyckan.
–Är inte du ledsen? –Lite.
Mamma är inte ledsen för olyckan, utan för det här fotot.
Det är din mamma och Snorri... Men vem är det?
–Det är morbror Oddur. –Morbror Oddur...?
Han råkade också ut för en olycka. Hans traktor åkte ner för hela berget.
Men han dog inte.
–Mamma! –Ja...
–Freyr, vad håller du på med? –Printar.
–Vad? –Det är från telebolaget.
De säger att kortet till det oregistrerade numret köptes här i trakten–
–nån gång mellan mars och juni. Närmare kan de inte precisera.
Ring alla försäljningsställen och se om du kan få fram–
–några kreditkortskvitton.
–Alla mackar? –Alla som säljer simkort.
Vet du hur många de är?
Det finns en här utanför, en i vägkorsningen, en i Vellir–
–och en, två, tre, fyra...
–Du har väl inget bättre för dig? –Nej.
Hej.
Jag vill bara ställa Jón några frågor. Går det bra?
–Går det bra? –Visst.
–Såg du nån vid bilen eller berget? –Ja.
–Vem då? –Han som knuffade ner stenbumlingen.
–Hade han en grävmaskin? –Nej, han knuffade med händerna.
Jaha... Hur såg han ut?
Han hade en lång grå rock–
–och han hade bandage på huvudet, som om han hade skadat sig.
Han ser så mycket. – Är det inte så, vännen?
Var det en sån där skuggfarbror?
Är inte pojken med dig?
–Vem? –Han som var med dig häromdan.
Han som hade Arsenaltröja.
Det var en kanon på bröstet.
Kommer du inte ihåg tröjan?
Han var så glad för den. Den påminner honom om dig.
Vad heter han?
–Är ni klara? –Ja, jag tackar för mig.
Ursäkta mig...
Jag vet inte hur jag ska säga det, men min Una...eller vår Una–
–försvann i går kväll och...
–Har hon inte kommit hem? –Vi har inte hört av henne.
–Kan hon vara med Úlfur? –Nej, han vet ingenting.
–Vill ni att vi ska efterlysa henne? –Nej... Kan ni inte bara titta efter henne?
–Då får ni anmäla henne saknad. –Hon är nog hos en kompis i stan.
Hon svarar inte på mobilen.
Vi är lite oroliga för henne. Hon är lättpåverkad.
–Hon kanske ringer i kväll. –Det får vi hoppas.
–Hade pojken sett nåt? –Ja...
Han såg en skuggvarelse i lång rock och huvudbandage knuffa ner stenen.
Han ser saker...
–Ser alla i trakten spöken? –Jag tror inte han vet nåt.
–Ska du gå på begravningen? –Vet inte.
Ta en titt på det här.
–Lárus? –Ja.
Lukta på det här. Samma lukt som fotavtrycket på pickupen.
Hydraulolja... Jag tycker att vi ska förhöra Lárus.
–Jag vill veta mer om mobilnumret. –Jag med, men allt pekar på Lárus.
Det kan ta tid för Freyr att ta reda på vem som köpte simkortet.
Inga.
Ja. Jag kommer.
–Hej. –Vi hittade nåt i bränsletanken.
–Den ligger där. –En trasa?
Det trodde vi också.
Men det är en t-shirt.
Titta på kanten, den är svedd. Som om nån har tänt eld på den.
"Fjölnir Cup 2006."
Fjölnir...? Är inte det ett fotbollslag i Grafarvogur?
Jo, det tror jag.
Har ni hittat nåt mer?
Nej.
Jag tar den här. Tack.
God kväll.
–Har inte Freyr ringt om några kvitton? –Jo, jag har dem här.
Toppen! Jag tar dem med mig. Tack för det.
Ska du inte gå på dansen?
–Vilken dans? –I Njalsbúð. Freyr spelar.
Nej, jag tror inte det.
Ja, hon besökte Snorri.
–Och han där? –Honom minns jag inte.
Hur är det med den där då?
–Menar du henne? –Ja.
–Såg du henne? –Ja, hon var här.
–Är du säker på det? –Ja, jag mötte henne i hissen.
–Hej! –Hej mamma!
–Hur mår du? –Bra.
–Tack, Stina. Du är en ängel. –Inga problem. Vi ses.
–Har du pyjamas på dig? Och skor? –Ja!
Fick du det för Stina?
En sköterska såg Dóra på sjukhuset. Hon såg fotot och är helt säker.
–Dóra? –Vi får tala med henne.
Ja, men det får vänta. Jag har just fått veta att Anna köpte simkortet.
Okej.
Jag tycker vi tar in Lárus så fort vi kan, då kan vi prata med Anna också.
–Det är du som bestämmer. –Jag vet.
–Jag vill att vi gör så. –Okej. Vi ses i morgon.
God kväll. Jag vill ha numret till ett hotell som heter Holt.
Det ligger i Fell.
Har ni det?
Kan ni koppla mig? Tack.
Kommunen vill att utredningen utförs snabbt–
–och därför ska vi tala med polismästaren i morgon...
Hej, älskling!
–Hej! Sover han? –Ja.
–Opinionssiffrorna talar för oss... –Sluta! Jag tittar på nyheterna.
Alla som kräver att arbetet stoppas...
–Ser inte håret konstigt ut? –Jo, lite.
Jag vill inte ha.
–Jag försöker jobba. –Jaha...
Vad är det?
Här försöker jag göra mitt jobb–
–medan du är med om att stoppa utredningen.
Så är det inte, det vet du. Men vi måste göra nåt åt det här.
–Varför svarade du inte i går kväll? –Nån hade stängt av mobilen.
Jag såg det inte förrän i morse. Vad är det med dig?
–Vad är det här? –Ett örhänge.
–Det vet jag väl! Vems är det? –Jag vet inte.
–Är det Ólöfs? –Ja, kanske det.
–Varför frågar du? –Det låg under vår säng.
Just det! Hon fick nåt på sig på festen och gick för att fixa till kläderna.
–Varför gjorde hon det i vårt sovrum? –Inte vet jag.
Det kanske var upptaget på toaletten. Varför förhör du mig? Fan också!
–Jag tänkte vi skulle ha en myskväll. –Förlåt.
Jag trodde du skulle bli glad för min skull!
Pappa, kan jag komma till dig i kväll? Mamma och Bragi ska på teater.
Jag kan bo hos Bragis syster, men jag vill hellre vara med dig.
Ring mig.
–Jag har häktningsordern. –Bra.
Vi tar det i morgon.
–God dag. –Hej.
Tack för att ni ringde i går kväll.
–Är allt bra med henne? –Ja, hon är med sina vänner.
Av jord har du kommit. Jord skall du åter bli.
Du...
–Vart ska ni åka? –Vi...?
Jag ska bara åka hem.
Snorri är inte ledsen.
–Vad sa du till henne? –Ingenting.
Vad i helvete vill du?
Vad i helvete vill du?!
Jag är här nu!
Gör det då!
Konstigt att han inte är här. Jag var säker på att han skulle vara hemma.
Snorri och Anna...var förälskade i ungdomen. Visste du det?
–Vad spelar det för roll? –Ingen alls...
Det måste ha blivit spänt mellan Lárus och Snorri.
Hon är Veigars dotter – Anna. Hon är Snorris halvsyster.
–Va?! –Men ingen av dem kände till det.
Veigar var tvungen att berätta det och de var tvungna att sluta träffas.
Det hela var mycket tragiskt. De var väldigt förälskade i varann.
Du vet hur det är när man är ung.
Kom igen...
Du står där, och jag står här.
Sover hon?
–Vad gjorde du efter dansen? –Det har jag ju sagt.
Jag somnade nästan vid ratten, så jag bestämde mig för att sova där.
Var fick du bensin ifrån? Du sa att tanken var tom.
Det låg en dunk i bagaget.
Och det vill du att jag ska tro? Det låg ingen jävla dunk i bagaget!
Vi har pratat om det.
Vi klarar det.
Nu börjar det likna nåt. Snart så!
Vi är bra tillsammans.
Hej.
–Jag tycker vi tar in Lárus i morgon. –Ja...
Vi har bevis så det räcker. Fotbollströjan är från samma område–
–som Anna och Lárus bodde i. Vi har hans fotavtryck på pickupen.
Simkortet köptes i Teigur, och vi kan jämföra fingeravtrycken på tändaren...
Han var där! Han visste att Snorri och Veigar var på väg att förlora jobbet.
I så fall skulle han få ta över. Därför ville han förstöra grävmaskinen...
–Helgi – hallå! –Förlåt.
Om du har nåt att säga, så gör det nu.
Det är bara för lätt på nåt sätt.
Skulle det här fallet vara för lätt?
Jag tycker att det är glasklart. Snorri överraskade Lárus på berget.
De började slåss och på nåt sätt åkte Snorri ut över stupet i grävmaskinen.
–Det är för lätt. –Jag vet att du bryr dig om dem.
Är det en nackdel?
Du tror alltså att småfolket orsakade olyckan och dödade Snorri på sjukhuset.
Inte alls, men småfolket varnar oss.
Marken är ett levande väsen som försvarar sig när vi förstör den.
Småfolket vet men kan inget göra.
Jón, den lille pojken på Teigur, ser allt möjligt.
Han såg en man i lång grå rock och huvudbandage knuffa ner en sten.
Det måste ha varit min farfars bror – Ásgeir.
Kom med.
Det här är Ásgeir. Han råkade ut för en olycka.
Han halkade när han letade efter fåren.
Morgonen därpå vaknade han vid berget utan att veta hur han kom dit.
Vi hade aldrig sett ett sådant tyg, men Ásgeir hade det lindat runt huvudet.
Det har gått i arv sen dess.
Ásgeir förbjöd oss att slå hö vid Hammarberget och att röra berget.
De känsliga ser många saker... Men du behövs säkert nån annanstans.
Du ska lyssna på Annas pojke. Iväg med dig nu.
Ursäkta... Kan jag få tala med dig?
Stanna!
–Vad har hänt? –Det var nån här.
När jag ville prata med honom sprang han iväg. Jag kunde inte stoppa honom.
Han hade en fullpackad ryggsäck och nån har gjort inbrott här.
Jag vet inte vad han tog, men det verkar ha legat nåt i boxen.
Konstigt att hjulet är övertäckt.
–Får jag se? –Va?
Rör det inte. Vi går in och gör rent såret.
–Okej? –Okej.
Så, får jag se?
Gör det ont?
Utredningen har kört fast
Hej.
Sprängämnet har utan tvivel legat i boxen.
Dynamiten måste ha trillat ur ryggsäcken när Inga slogs med honom.
–Vi borde ha hittat det häromdan. –Det är samma typ som stals vid berget.
De som bor här och några av arbetarna har tillgång till förrådet.
Ingen här skulle göra inbrott.
Vi söker nån som kände till dynamiten men saknade nyckel.
Vi är bra tillsammans.
–Hur är det med dig? –Bra.
–Jag är orolig för dig. –Allt är bra.
–Det är väl vi två? –Jo, men jag kan inte...
Hej.
–Hur är det? –Bara bra. Hur är det med såret?
Just det! Bara bra, tack. Borde vi inte komma iväg?
–Är du med den där...? –Ólafur.
Jag ska prata lite med Hildur och Gunnar. Jag kommer sen.
Okej...
Vi får prata om det här vid nåt bättre tillfälle.
En 23-årig man dog på grund av det som hände där.
Det är tragiskt, men jag vet inget om det.
Vi misstänker att du stal 25 kilo dynamit och tändhattar–
–av Veigar och Snorri vid berget, och att allt stals från ditt förråd i går kväll.
Som misstänkt har du rätt att låta bli att svara på mina frågor. Är det förstått?
Kan du berätta vad som hände?
Kraftledningen och kraftverket skulle inte bara förstöra vår vackra natur...
Vi vill bara veta vad som hände den aktuella natten.
Jag bestämde mig för att stjäla dynamiten för att försena bygget.
Jag cyklade upp till berget, la dynamiten i min väska och cyklade därifrån.
–Såg eller hörde du nånting? –Nej.
Ett vittne i bil såg en man som cyklade på vägen.
–Mötte du nån bil? –Ja, jag mötte Eydís i Bakki.
–Hon kände inte igen mig. –Vi vet när hon var där.
Hon ringde 112 från Snorris mobil strax efter att hon hade mött dig.
Då hade grävmaskinen just åkt ut för stupet och Snorris bil stod där–
–med ljuset och radion på...
Är du säker på att du inte såg nån, inte hörde några ljud från bilen–
–inte såg nåt ljus eller några rörelser?
Jag har erkänt att jag stal dynamiten. Vad mer begär du av mig?
Du är den ende som vi vet var på platsen, förutom Snorri.
Jag såg inget, jag hörde inget.
Freyr!
Lárus, du får följa med oss till stationen. Du är misstänkt för att ha vållat olyckan.
–Vad är det för struntprat? –Kommer du inte frivilligt, tvingar vi dig.
–Griper ni mig? –Du är som sagt misstänkt.
Du har rätt att inte besvara våra frågor och du har rätt till advokat. Uppfattat?
–Vad pågår? –Du får också följa med.
–Måste ni göra så här inför barnen? –Du kan gå och prata med dem.
Du kan ringa efter nån som passar dem. Freyr väntar på dig.
Ólafur...
Du säger att du inte vet nåt om olycksnatten förutom att du sov i bilen?
Är det förbjudet?
Anna sa att det inte fanns nån bensin i bilen. Därför ordnade hon skjuts hem.
–Hur kunde du köra hem? –Det låg en reservdunk i bilen.
–Vad hände med dunken? –Jag kastade den.
Varför körde du inte hem? Det var bara två kilometer kvar.
Jag var trött.
Känner du till telefonnumret 929 22 79?
Ja, det är numret till en mobil som jag gav till Lárus.
–Vet du var den finns? –Han tappade den.
–När? –Jag vet inte.
Hade jag vetat det, kanske den inte hade varit borta.
När fick du veta att den var borta?
I helgen, tror jag. Jo, han berättade det då.
Hur länge måste jag stanna här? Jag har ju berättat allt det här förut.
Vi vet att du tankade på morgonen i Vellir.
Du var inte där uppe.
Känner du igen den här?
–Den är märkt med JL. –Den är nog Jóns.
Vad har den med det här att göra? Har du hittat ett par sockor också?
Kan du förklara hur den hamnade i tanken på Snorris grävmaskin?
Det här är löjligt.
Det oregistrerade numret... Hon gav telefonen till honom.
Men han säger att han tappade den vid tiden för olyckan.
Han ringde knappast sig själv. Det måste ha varit Snorri som ringde.
Det var så ont om tid, så det måste ha varit han.
Jag besökte Snorri två gånger på sjukhuset.
–Jag tyckte mycket om honom. –Det kan man förstå.
–Vad menar du? –Ni älskade varann en gång i tiden.
Ja, det gjorde vi.
Sen fick du veta att han var din halvbror.
Ja...
Vet du om nån inte ville att Snorri skulle vakna upp?
Du måste berätta för oss.
Nej, jag har ingen aning.
Ska du inte sätta på den där?
Jag funderade bara på vad det är för person–
–som kan spinna ett sånt nät av lögner–
–och hur långt han är beredd att gå för att upprätthålla lögnen.
Jag ska visa dig en bild av ett fotavtryck som vi hittade–
–nytt och färskt på Snorris bil.
Det här är din stövel.
På den fanns hydraulolja från maskinen och den stämmer med fotavtrycket.
Vi hittade också en tändare på olycks- platsen med dina fingeravtryck på.
–När tappade du mobilen, Lárus? –När?
–Ditt nummer är väl 929 22 79? –Ja.
Ditt nummer ringdes från Snorris mobil strax innan hans mamma ringde 112.
Vet du vad jag tror? Jag tror att du tänkte köra grävmaskinen ut för stupet.
Snorri såg din bil och försökte ringa dig, och sen såg han maskinen röra sig.
Han kom dit, du hoppade ut ur maskinen och han försökte stoppa den.
Det skulle han ha berättat om han hade vaknat, och det ville du förhindra.
Är du alldeles från vettet? Jag har inte pratat med Snorri på månader.
Jag var inte på berget. Mobilen var satt på ljudlös. Snorri var min vän.
Varför erkänner du inte bara?
Jag var hos Dóra. Mobilen var satt på ljudlös.
Jag har inte gjort Snorri nånting. Det är sanningen.
–Vad hände med mobilen? –Jag glömde den hos Dóra.
–När kom du hem till henne? –Vid midnatt.
–Hade det här pågått länge? –Nej, vi hade haft sex en gång tidigare.
Det skedde i stundens hetta och skulle inte upprepas.
Men så... Ja, du vet.
Visste du att hon och Snorri hade varit ihop?
Ja.
–Och? –Han var på mitt mobilsvar.
Men jag hörde inte vad han sa. Sen kom han och bankade på dörren.
Hon öppnade inte.
Det var fruktansvärt. Det var tydligt att han älskade henne väldigt mycket.
Sen körde han iväg.
–I en grå pickup? –Ja.
Det var vid tvåtiden.
–Kommer Dóra att bekräfta det här? –Självklart.
Jag har inte pratat med henne sen dess.
Inga, du har telefon.
Jag knackade och knackade, men hon öppnade inte! Musiken var på full volym.
Jag gick in för att titta... Jag visste inte vad jag skulle göra, så jag ringde er.
Översättning: Ylva Hellerud & Jim Wahlgren Svensk Medietext för SVT