–Hallå. –Är allt som det ska?
–Vad menar du? –Jag såg urdarmånen.
HAMMAREN
Hej.
Jaha... Jag släpper in dig.
Nej, jag har semester. Jag ska fiska.
Jag vet, men jag har ingen annan.
–Det är bara en olycka. –Det är mer än så.
Det stals sprängmedel. Polismästaren har kontaktat rikspolischefen.
Underrättelsetjänsten är nervös, det finns demonstranter i området.
–Jag känner de här människorna... –Det borde snabba på utredningen.
–Kan inte Guðjón ta det? –Han är i Florida.
De har satt en rookie på fallet, direkt från FBI-akademin.
Hej.
Det går inte den här helgen. Jag är tvungen att ta en utredning.
Chokladpuffar? Jo visst.
Jag hämtar henne klockan åtta. Okej. Hej då.
–Har du pratat med psykologen ännu? –Nej.
–Du kanske skulle göra det. –Det är ingen fara med mig.
Isolera dig inte.
Toppen – det låter bra. Vi hörs.
–Nå Inga, vad säger du? –Jag är chef nu när Guðjón är ledig.
–Absolut. –Varför får jag inte hålla i utredningen?
Det stals sprängmedel, så jag underrättade rikspolischefen.
Han skickar en erfaren man från Reykjavik.
Han hjälper dig med utredningen. De skickar kriminaltekniker också.
–Och när tänkte man underrätta mig? –Det trodde jag att man hade gjort.
–Hej på er! –Helgi...
Jag beklagar omständigheterna, men jag ska hjälpa till med utredningen.
Kan vi prata i korridoren?
Nej, vi vet inte vad Snorri gjorde där. De hade ledigt över helgen.
Jag förstår bara inte vad som hände.
Det var sabotage. Nästa gång spränger de oss i luften.
De borde nog inte ha stört berget. Det är en helig plats.
–Struntprat. –Det har hänt saker tidigare.
–Vad menar du? –Vi köpte ett sto i våras.
Det dog när de började jobba på berget.
Veigar har ett sår som inte läker och maskinerna går sönder hela tiden.
Det var sabotage, punkt slut.
–Hade ni problem med grävmaskinen? –Nej, den har varit inne på service.
Bara så ni vet.
Lauga ringde och väckte mig. Hon såg ett ljus ovanför vårt hus.
Hon sa att det var urdarmåne eller nåt. Vad ska man tro, Helgi?
–Det finns ingen förklaring. –Det finns alltid en förklaring.
–Hej. Skulle inte du fiska? –Prata inte om det.
Jag ska gå på bio klockan åtta. Hänger du med?
–Inga. Ska vi gå igenom det här? –Vi hörs.
All dynamit i containern blev stulen. Jag vet inte exakt hur mycket det var–
–men det var åtminstone en full låda, över 25 kilo.
Tändhattarna och detonatorn förvarades på samma ställe, och de är också borta.
Inga vittnen förutom den skadades mor.
Hon var först på plats och ringde 112. Jag har bett om en samtalsutskrift.
Det är bara tur att all dynamit inte har körts hit ännu.
–Ska de spränga berget? –Ja. De ska sätta upp en stolpe.
De spränger för fundamentet.
Ingen vet vad han gjorde här mitt i natten.
–Snorri. –Va?
–Han heter Snorri. –Snorri verkar inte ha varit berusad.
Hans mamma, Eydís, säger att hon bara har rört mobilen.
–Var bilen öppen med motorn på? –Ja.
Hon såg alltså ingen här, men en man på cykel längre ner på vägen?
–Ja, men vi har inte fått tag i honom än. –Honom har vi inte fått tag i...
Hon kom hit för att Lauga sa att hon hade sett urdarmånen här.
–Va...? –Urdarmånen.
Det är ett elektriskt fenomen, ungefär som blixten.
–I folktron förebådar urdarmånen död... –Förlåt, men har du startat utredningen?
Nej, jag tog bara vägen förbi sjukhuset och pratade med hans föräldrar.
Bara så du vet, leder jag utredningen. Du ska bara vara rådgivare.
–Det är uppfattat. –Okej.
Här körde han ut över kanten, ett fall på 19 meter.
Helgi, vi har finkammat området och hittade bara den här.
Den låg i larvspåren så den tappades efter olyckan.
–Nån kan ha tappat den i morse. –Nej, det fanns inga fotspår.
Jorden under den var torr, så den låg där när det regnade i natt.
–Tack. –Inga leder utredningen.
Låset bröts troligen upp med en kofot. Jag mejlar dig en rapport i kväll.
Snorri kanske kom på tjuven, som slog ner honom och arrangerade olyckan.
Fast det verkar ganska långsökt.
Det kan ha varit självmord som inte hade nåt samband med dynamitstölden.
Men troligast är nog försäkringsbedrägeri.
Då är dynamitstölden ett villospår.
–Jag förmodar att Snorri är för stolpen. –Ja, han och fadern Veigar fick jobbet.
–Fler måste ha lämnat anbud på det. –Lárus, men han hade ingen chans.
–Veigar gör alla jobb för vägverket. –Ja, jämt.
Mamman gick in i bilen och ringde från mobilen.
Det här är olja, men inte motorolja. Du bör kolla upp det.
–Ja, eller så gör du det. –Visst kan jag göra det.
Hej igen.
Vi vill prata lite med dig.
Behövs det en hel kommitté för det?
Kom med in.
Känner du igen den här tändaren?
Ja, den tillhör tjejen längre ner på vägen.
–Vilken tjej? –Jag tror hon heter Halldóra.
–Röker Snorri? –Nej. Ingen av oss röker.
Du sa i morse att det här var sabotage. Varför sa du så?
Vad vet jag? Folk kedjar ju fast sig vid maskinerna för att stoppa bygget.
Tror du att miljövännerna mixtrade med grävmaskinen och stal dynamiten?
Inte vet jag, och jag vet inget om dynamiten heller.
Men jag vet att Lárus har väntat på att grävmaskinen ska gå sönder.
Varför det?
Vi räknade båda på jobbet, och vi fick det trots att vi låg lite högre.
Lárus tror inte det behövs erfarenhet, bara den senaste utrustningen.
Han är sur över ersättningen vi fick för marken. Vi äger den.
Försäkringsbolaget säger att grävmaskinen är värd 15–20 miljoner.
–Det stämmer säkert. –Man kan betala stora skulder för det.
Vad fan menar du med det?
Skulle jag försöka få ut pengar genom att utsätta min son för livsfara?!
–Hon menade inte så. Förlåt oss. –Är det så här ni jobbar?!
Utan grävmaskin kan jag inte göra jobbet, och då är det ute med oss.
Just nu ligger min son på sjukhuset och grävmaskinen är värdelös.
–Helt värdelös. –Vi förstår hur det är.
Okej.
Var det nåt mer?
Nej, inte just nu.
Jo, en sak till...
När åkte Snorri igår kväll?
Sjunyheterna var slut när vi kom från korna...
Han gjorde sig i ordning för dansen, så nån gång mellan åtta och nio.
–Sa han nåt om att jobba på kvällen? –Nej, men han visste att vi låg efter.
Vi kommer att få böta för det. Men kanske...
Okej.
Tack.
–Inga, vad håller du på med? –Jag vet vad jag gör.
–Är mamma och pappa hemma? –Mamma är hemma.
–Är pojken med dig? –Va?
Är inte pojken med dig?
Helgi...
Nån ringde till ett oregistrerat nummer från Snorris mobil–
–strax innan Eydís ringde 112, och flera samtal gjordes till Halldóra.
–Vem går det oregistrerade numret till? –Vet inte, en mobil med kontantkort.
Den är avstängd.
Kom nu.
–Hur är det med Snorri? –De håller honom nedsövd.
–Känner du honom väl? –Sen barndomen.
Vi växte upp tillsammans – han, jag och min man Lárus.
Tills jag började på gymnasiet och Lárus på fackskolan.
–Snorri blev kvar här. Mjölk? –Nej tack.
–När såg du Snorri senast? –På dansen i går kväll, vid midnatt.
–God morgon. –De är från polisen.
–Varför är ni här? –När såg du Snorri Veigarsson senast?
På dansen i går. Har det hänt nåt?
Han körde ut för ett stup med grävmaskinen.
–Hur gick det med honom? –Han är allvarligt skadad.
Är det därför ni är här? Skyller hans pappa på mig?
Varför skulle han göra det?
Han kör gamla farliga maskiner för att slippa hyra mina, sen får jag skulden.
Han vill få mig konkurs så att han kan köpa min mark.
Jag vet inget om det här. Jag vaknade nyss i bilen, på vägen nere vid fältet.
Jag sov där hela natten.
–Umgås du och Snorri med varann? –Vi pratar sällan nuförtiden.
Jag har inget emot Snorri. Det är pappan som är en idiot.
De kan gott få veta vad jag tycker.
–Var du på dansen tills den slutade? –Nej, jag åkte därifrån tidigt.
Jag letade efter Anna, men så fick jag höra att hon hade fått lift.
Har Snorri nån flickvän?
–Nej. –Ja.
–Jag trodde att det var slut. –Nej.
–Vem är hon? –Hon heter Halldóra.
Hon jobbar nere i bygdegården.
Dessutom har hon en massagesalong.
–Var fan har du varit? Jag ringde dig. –Jag har tappat den jävla mobilen.
Han ljuger. Varför åkte han inte hem om han var nere vid fältet?
–Det är ju inte långt. –Konstigt.
–Såg du nån bil där i morse? –Nej.
–Var inte hon där i morse? –Anna? Jo.
Hon är sjuksköterska.
–Du kan inte använda tändaren. –Jag vet.
–Otillåtligt bevis. –Tänker du tjalla på mig?
Är ni här på grund av olyckan? Hur är det med Snorri?
–Vem är du? –Úlfur – Lárus bror.
–De håller honom nedsövd. –Han blir väl bra?
Vi hoppas det.
Det här är enda stället som inte syns från vägen.
Han vet att den här platsen inte syns, och därför sa han att han var här.
Han kan inte ha kört ner här. Den här är minst en vecka gammal.
Skojar du med mig? Hur kan du veta det?
Det ser man, minst en vecka gammal.
–Hur kan du åldersbestämma skit? –Jag är professionell.
Sluta med det där.
–Sluta! –Det är för "howoldisthisshit.com".
–Ska vi ta med skiten som bevis? –Ja, stoppa den i fickan.
–Lukta på det här. –De går in i tälten...
–Försvinn härifrån! –Du rör inte hunden!
–Jag rörde inte er jävla hund! –Jag vill prata med dig sen.
En utskrift från telebolaget. – Freyr Vigfússon.
–Helgi. –Jag var först på plats.
–God dag. –Vi är från polisen.
Ja, jag vill göra en anmälan. De gör intrång i våra gästers privata egendom.
–Marken är min. –Vår!
De söker efter sprängmedel, som de säkert redan har förklarat.
–De går inte in i tälten. –Det är förföljelse av oskyldiga.
–Det är ohyfsat. –Just precis.
De har en jävla knarkhund som sniffar runt!
De gör sig bara märkvärdiga och ingen har sett nåt.
De är bara glada om bygget försenas.
–Har du kollat om nån har en cykel? –Skulle jag det?
–Vi söker cyklisten som Eydís såg. –Mitt pass är över.
Jag har sagt att jag inte kan stanna. Jag har i alla fall inte sett nån cykel.
Vi får avvakta med cyklisten.
Vi träffas vid berget i morgon för att kartlägga förloppet.
Det är Helgi. Jag kan inte svara nu.
Hej, det är Marín.
Jag är på biografen. Jag väntar på dig. Hej då.
–Vem är Marín? –Varför frågar du det?
Hon ringde och bjöd dig på bio. Är hon din flickvän?
Nej, hon är bara en kollega. Vill du ha en cola?
Pappa, jag dricker inte cola. Det är bara socker.
Rúnar brukade dricka cola. Du kanske tänkte på honom när du köpte den.
–Vad vill du ha att dricka? –Grön topp.
–Är inte det en isglass? –Pappa... Jag tar vatten.
Våra tankar går till den skadade unge mannen.
Men vi tror att bygget är dödsdömt och olyckan visar att vi har rätt.
De stal nog dynamiten själva, för att kunna skicka polisen på våra gäster.
Det här är politisk förföljelse.
Som ni hör svallar känslorna här.
43 000 har skrivit på en petition för att stoppa kraftverksbygget.
–Mamma hoppas att du ska hitta nån. –Jaså?
När hon gråter tröstar Bragi henne.
Jag gråter också när jag tänker på Rúnar.
–Gråter aldrig du? –Nej...
Du har ingen som tröstar dig.
Jag tröstar mig själv.
–Kommer du med in? –Jag väntar till uppvisningen.
–Hämtar mamma dig? –Ja, hon eller Bragi.
Hej då.
Hej, det är Marín. Lämna ett meddelande så ringer jag upp.
Hej, Marín! Det är Helgi. Jag ville bara kolla hur det är med dig.
Förlåt att jag inte ringde i går, men jag kom hem ganska sent.
Vi hörs snart. Hej då.
Snorri...
Snorri!
Han vaknade och kramade min hand. Det måste gå att väcka upp honom.
Jag säger inte att det är omöjligt. Vi ska försöka väcka honom om två dar.
–Men du är helt utmattad. –Eydís, ät nånting och vila dig lite.
–Jag stannar hos Snorri. –Okej. Fint att se dig.
Tack.
Hej – Anna. Jag är sjuksköterska i Selfoss.
Brynja.
–Hur ser hans chanser ut? –Hoppas inte för mycket.
Han har en kraftig hjärnblödning.
Datortomografin visar att hjärnan inte får mycket blod.
Hej!
Häftigt eko!
Otroligt att han överlevde fallet.
Du är då inte vidskeplig.
Snart har de sprängt stora hål i berget. Jag tar med stenen hem till trädgården.
När jag var här som liten fick man inte ens prata i närheten av berget.
Är det därför du pratar som om vi var på begravning?
–Var du ofta här som liten? –Jag bodde några somrar i Fell.
Så du känner alla vättar och gengångare till namnet?
Nej, men jag skulle aldrig ha tagit den där stenen.
Det går fyra minuter från det att nån ringer till det oregistrerade numret–
–tills Snorris mamma ringer 112.
Snorri har alltså knappt fyra minuter på sig att ringa samtalet...
Om det var han som ringde.
...ta sig upp på berget, starta maskinen och köra ut för stupet. Då kom Eydís.
Hon springer fram till maskinen och springer sen tillbaka och ringer.
Vi måste ta reda på hur lång tid det tar för att kunna utesluta att Snorri ringde.
Spring fram och tillbaka, så tar jag tiden.
–Ska jag? –Ja.
Spring så fort du kan. Klara, färdiga, gå...!
Vadå...?
–Så händer nåt här. –Spring tillbaka!
–Va? –Spring tillbaka!
–Ta bara tiden gånger två. –Okej.
–Hur lång tid tog det? –En minut och tio sekunder.
Hon stannade nog nån minut för att titta till honom.
Okej, säg tre minuter... Då hade han en minut på sig att göra allt det där.
Det går ju inte.
Det var inte Snorri som ringde. Nån annan var här strax före olyckan.
Kanske samma person som stal dynamiten.
Jag måste ta det.
Inga. Jag kan inte bara släppa det jag har för händerna.
Är det i kväll?
Nej, du har inte sagt nåt till mig.
Kan inte din mamma sitta barnvakt?
Jag vet inte...
Okej, två timmar då. Hej då.
Den där Halldóra som han ringde flera gånger... Henne måste vi prata med.
Ja, jag gör det i morgon.
Jag måste ta vägen förbi Lauga.
Hon blir ledsen om hon får höra att jag var här utan att hälsa på.
Om Snorri vaknar upp i morgon, får allt sin förklaring.
Jag stannar till vid Holt och frågar om cyklisten.
Jag skriver en rapport och drar den för dig i morgon.
Han får inte leva.
Hej, kära Lauga.
Jag har bakat kleinur åt dig.
–Jag ser att vi blir många på kaffe. –Jag talar mest de döda nuförtiden.
–Och allt är frid och fröjd med dem? –Nej.
Först betade fåren av marken ner till rötterna och nu blir de dränkta.
Inte nog med det, de spränger berget. Spränga en helig plats!
Jag visste att det inte skulle komma nåt gott ur det här.
Jag såg urdarmånen. Den blev tjockare över Bakki och sen försvann den.
–Snorri får inte leva. –Doktorn sa att han kan vakna i morgon.
–Jag visste att du skulle komma. –Det var en slump att jag fick jobbet.
Varför tror du jag bakade åt dig i morse, och hittade ett foto på dig och Eydís?
Alla vet att man inte ska störa berget. Både djur och människa har dött av det.
–Men du får väl lite pengar för marken? –Fúsi sålde allt strax innan han dog.
Rubb och stubb.
–Vem sålde han till? –Till Veigar i Bakki såklart.
–Hur mår du, vännen min? –Bara bra.
Ingen som begraver sitt barn mår bra.
Särskilt inte om man inte släpper taget om barnet.
Det har du inte gjort. Du bär fortfarande på din lille son.
–Hej...! Jag kommer om tio minuter. –Jag skulle redan vara där.
Förlåt att du blir sen...
–Jag tar en taxi till Begga och Gunni. –Okej.
Ja, älskade Snorri... Det är dags att vakna nu.
Den bruna hästen behöver tränas.
Hej, Eydís.
Jag var på väg till stan och tänkte titta in.
Jag stannar inte länge, men du kan äta lite om du är hungrig.
Det är nog en bra idé.
Ska jag ordna med en vas åt de här? Du ringer väl om det händer nåt?
Tack ska du ha.
Polisen utreder fortfarande olyckan som inträffade på Hammarberget.
Allt arbete är stoppat. Vad säger kommunordföranden om det?
Det är illa att dynamit saknas, men vi räknar med att fortsätta arbetet.
Varje dag som går är kostbar.
Ja...
Ja.
Okej. Hej då.
–Fan också! –Vad är det?
Polismästaren har beslutat att de får återuppta arbetet vid berget i morgon.
"Utredningen är bara en formalitet." Vilken idiot!
Det är väl normalt? Var inte teknikerna från Reykjavik där hela dan i går?
Det är bäst för alla att arbetet kommer igång. Veigar har ekonomiska problem.
Han får inte betalt förrän han har kommit upp på berget.
Tror du inte han vill veta vad som hänt hans son?
–Dessutom saknas det sprängmedel. –Mycket mindre än de trodde.
Det behövs inte mycket sprängmedel för att göra stor skada.
Varför har alla så bråttom? Är det ingen som bryr sig?
Det är säkert några ungdomar som har stulit dynamiten.
Snorri hade nog jobbat för länge och gjorde ett misstag.
Älskling, du tar för allvarligt på det här.
Chefen avskriver det som en olycka och ber folk att hålla ögonen öppna–
–efter dynamit som ligger och dräller, men jag nöjer mig inte med det.
Och du tar det lika lättvindigt.
Jag har ingen lust att prata mer om det här med dig.
Valur!
Vad har du nu hittat på? Du får inte måla på möblerna.
Du får bara måla på väggen.
Kom, så äter vi nåt.
Det är de som bestämmer, Inga.
Men nu kan du måla klart hemma, och du slipper mig.
Det var ingen olycka. Fingeravtrycken på tändaren var Lárus.
–Hur vet du det? –Jag jämförde avtrycken på tändarna.
–Hans avtryck finns inte i registret. –Jag vet.
–Vi kan inte använda det. –Jag vet, men det behövde undersökas.
Det är korkat att lägga ner utredningen.
Jag har inte tid att prata nu. Jag ringer dig i morgon.
Hjärtstopp på sjuan!
Alla bort... Jag defibrillerar.
Ett milligram adrenalin.
Översättning: Ylva Hellerud & Jim Wahlgren Svensk Medietext för SVT